Disse skal til avdelingen, og disse til lastebilene. Bli ikke tatt!
De har smittet blodet med hepatitt V.
- Hva er hepatitt V? - Dette.
Jeg er lei for det, Nora.
Finn Pam og si at hun ikke må drikke Tru-Blood.
- Jeg lover å hente deg... - Jeg har forstått. Gå nå.
Hva i helvete?
Rømning!
- Morris, hva står på? - Northman har rømt.
- Pokker! Den listige jævelen! - Gå til avdelingen.
Avdelingen.
Det var det siste.
Vent, vi tar en sikkerhetskontroll. Vampyrer i området.
Jeg har en tidsramme, så skynd dere.
Å faen.
Alt klart!
Jeg trodde de hadde lagt deg i jern?
Ja, men jeg har en beundrer i psyk-avdelingen. Hva gjør du her?
- Eric ba meg hjelpe deg. - Deg, for å hjelpe meg?
Ja, og skal jeg redde skinnet ditt, burde du kanskje dempe deg litt.
- Jeg lytter. - Ikke drikk Tru-Bloodet de gir deg.
- Det er smittet med hepatitt V. - Hva faen er det?
Vet ikke, men det er farlig. Nora har fått det.
- Hvem fler vet om dette? - Bare du og jeg.
Bra, sånn skal det forbli. Si kun fra til Tara og Jessica.
Vampyrer er ikke så nestekjærlige, men vil vi ikke redde våre egne?
Om alle vampyrer slutter å spise, vil svina lukte lunta.
Vi kan bare få orden på dette om de ikke mistenker oss.
- Hvordan behandles du her? - Som en prinsesse, ser du vel?
Med denne kan jeg smugle deg inn i avdelingen.
En avrevet arm. Ikke verst, men altfor åpenbart.
Gå tilbake nå. Vi ses snart.
Jeg vet ikke hva du er, men du overlevde Sookies staking.
Men om du er Gud...
...vær så snill og kurer henne.
Jeg føler meg varm. Hvordan er det mulig?
- Gi henne blodet ditt. - Nei, det er Liliths blod.
- Heller dø. - Du så hva blodet gjorde med oss.
- Bare gjør det! - Jeg kan ikke, Eric.
Dette er hennes siste ønske. Vi må innfri det.
Dra herfra.
La oss i fred!
Frelsesretorikk, kapittel 3. Senk toneleiet en oktav og si etter meg:
- Gud er god. - Gud er god.
Gud er vår frelser.
Gud er...
Hvor er vaktene?
Virk sikker i din sak, men ikke dogmatisk.
Truman!
Åh nei!
Hva har de gjort med deg?
Truman Burrell.
Du var et redelig menneske.
Ditt engasjement for saken var helhjertet og edelt.
De udyrene jakter på de rettskafne.
Vit at du ikke døde forgjeves.
Din død vil oppildne styrkene mot den onde fienden.
Dette er en del av Guds plan.
Og Gud er god.
- Takk for at du kom så fort, senator. - Hva i huleste har skjedd?
Hvordan fikk de tak i ham? Stedet var jo bevoktet som Fort Knox!
Er du overrasket over hva de er i stand til?
Nei, bare skuffet. Jeg trodde vi gjorde fremskritt.
Det gjør vi! Det er den bibelske ironien i alt dette.
Det vi lærer for hver dag som går, er intet mindre enn mirakler.
Vi er en hårsbredd fra å kunne virkeliggjøre Trumans visjon.
Neppe med viseguvernøren vi har nå.
Nei da.
Den liksomrepublikaneren får ikke få sette sin fot her.
Derfor må du hjelpe meg. Ingen må vite at Truman er død.
Sarah. Hvordan dekker man over noe slikt?
Jeg vet du har folk som kan dekke over den tvilsomme livsstilen din.
Ring dem.
Be dem flytte guvernørens lik, og kvitte seg med det.
Jeg vil ikke vite hvordan, men syre skal være effektivt.
Og så?
Vi kommer med en uttalelse om angrepet,-
- men sier at Truman slapp uskadd fra det, og styrer fra et hemmelig sted.
Vi rensker huset, så stiller du for ham i den lovgivende forsamlingen.
Jeg blir hans stedfortreder i alle vampyrsaker.
- Hvor lenge tror du det holder? - Snart er Tru-Blood i butikkene.
Da spres hepatitt V som ild i tørt gress. Vi trenger ikke lang tid.
- Ring dem. - Ja visst, David.
Jeg hadde alt forstått at du har talent,-
- men dette er virkelig imponerende.
Bare vent, senator.
Når Guds budskap er så tydelig, kan ingenting stoppe meg.
Dette var noe nytt.
Å våkne med en mann i dagslys...
- Det får bli vårt ekteskapsløfte. - Sikkert...
Et av mange.
Du tror vel ikke jeg vil gifte meg bare fordi vi hadde sex?
Jeg tenkte bare at siden du så villig ga deg hen...
- "Ga meg hen"? - ...at du var mottakelig.
- Har du vært med moderne kvinner? - Ja, men ikke på den måten...
Med noen som nyter sin egen kropp? Vi har stemmerett, til og med.
Vær ikke sånn. Du vet at dette ikke bare handlet om sex.
Nei. Det gjør det aldri.
Pokker ta deg, Terry.
Hva var det der?
Nå får du kanskje fred, kjære. Kanskje nå.
Jeg tror at noe fryktelig har rammet en venninnes mann.
Arlene gråter på kirkegården. Jeg kommer tilbake så fort jeg kan.
- Hvordan kommer jeg ut herfra? - Med ditt lys og mitt blod.
Arlene.
Sookie. Hvor kom du fra?
Jeg hørte nettopp om det. Jeg er så lei for det.
- Hva skjedde? - De skjøt ham.
- Hvem da? - Jeg vet ikke.
Et øyeblikk slet han med sine indre demoner, som fikk overtaket...
Jeg ba Hollys vampyrvenn komme, og han blendet bort alt det stygge.
Så følte seg han mye bedre.
Han var sitt gamle jeg, og jeg fikk et glimt av hvordan det ville være-
- å leve lykkelig med ham.
Aldri har jeg følt noe så fantastisk før.
Hva skal jeg gjøre, Sookie? Hva skal jeg si til barna?
Prat med dem. De må få vite hva som har skjedd med faren sin.
Jeg vet ikke om jeg kan si ordene.
Se på meg. Du er en av de sterkeste jeg kjenner.
Du blir utsatt for mange prøvelser, men du klarer deg alltid.
Jeg skal være der for deg, slik du skal være der for Coby, Lisa og Mike.
- Ikke sant? - Ja, ok.
- Hallo? - Hei, Lafayette.
Jeg ville bare høre om alt sto bra til.
- Nei, det kan man ikke si. - Har de vært etter deg?
Terry er død.
Hva?
Ja.
- Hei. - Hei.
- Be moren din hente deg. - Hvorfor det? Hva har skjedd?
Jeg må til Bon Temps. Du er ikke trygg der.
- Hvorfor er det trygt for deg? - Det er det ikke.
En venn har dødd.
Jeg må dit.
Hvordan har de det?
De forstår at noe har skjedd, men de er ok.
De vil bare ha moren sin der.
Du og dine mystiske telefonsamtaler. Hva pokker lå det i bankboksen?
Jeg har fortalt alt jeg vet!
Pisspreik! Din løgner og voodoo-soper!
Arlene, vennen. Jeg vet at dette blir tøft for deg.
- Skal jeg være med når du sier det? - Ja, det ville nok vært bra.
- Er du ok? - Ja. Det der burde jeg forutsett.
Hva lå i bankboksen?
Vet ikke, og etter denne såpeoperaen vil jeg ikke vite det.
Noen burde kanskje åpne den før Arlene.
Utvilsomt. Du og jeg har en oppgave foran oss.
Kanskje er det din tur til å få deng nå.
Hamby.
Typisk.
Her inne.
Jason? Hva gjør du her?
Jeg kom hit for å... Kom.
Jeg kom hit for å hjelpe deg. Sett deg.
Jeg skal få deg ut herfra. Jeg svikter deg ikke.
- Det trenger du ikke. - Jo.
Jeg tenker ikke alltid så klart,-
- men i hjertet har jeg aldri vært sikrere på at jeg vil hjelpe deg.
Nei. Du trenger ikke hjelpe meg ut herfra.
Du har vel ikke fått det der stokkandsyndromet?
Nei, men jeg vet hvordan dette vil utspille seg.
- Det er greit for meg. - Ingenting av dette er greit!
Jeg var der i går...
...da de prøvde å få vampyren til å ha sex med deg.
Jeg ble kvalm av å se hva du måtte gjennomgå.
Du skal aldri måtte lide igjen.
Jason, du kan ikke forhindre fæle ting fra å ramme meg.
Verden er ikke sånn!
Unnskyld.
Du kan bare fortsette å være ditt snille, vidunderlige jeg.
Men om du virkelig vil gjøre hjelpe meg,-
- er det noe du kan gjøre. - Bare si hva det er.
Vampyren, han som nektet...
Jeg vil gjerne takke ham. Personlig, mener jeg.
Jeg skal hente ham.
Takk.
Jeg står utenfor om dere har noen spørsmål.
En livsforsikring?
Den ble tegnet for bare tre dager siden.
Han visste hva som ville skje. Faen, han hadde planlagt alt sammen.
Grundig, dessuten. Dette er mye penger.
- Hvordan gjør man noe sånt? - Man må tro det best for alle.
Best for alle om man etterlater familien?
Jeg vet ikke, Sook. Jeg vet ikke.
- Vil du bli og ta noen øl? - Takk, men jeg må tilbake.
Jeg har dritt meg ut så ofte at du ikke lenger bryr deg om hva jeg sier.
Det er mitt kors å bære her i livet.
- Ser du det friske gresset på kollen? - Det er gamle fru Reeds land.
Ikke nå mer. Hun møtte en kar og flyttet til North Dakota.
Lyset på kollen gjør at tomatene blir søtere enn noe annet sted.
Det renner en liten bekk der som er varm nok til å bade i.
Hvorfor flytter du ikke dit, da?
- Du trenger ikke komme tilbake. - Jo, det må jeg.
Du forakter meg fordi jeg bor her alene, men jeg trives.
- Ja, det passer deg. - Det passer oss begge.
Flokklivet er ikke noe for oss. Når skal du innse det?
Vi ses, far.
Vennen, kom hit.
- Sikker på at du er ok? - Ja da.
- Får jeg se på deg... - Jeg er ok.
Sam har tatt godt vare på meg.
- God dag, mrs Wright. - Takk for at du passet på henne.
Unnskylder du oss en liten stund?
Jeg avslører ikke at jeg vet noe som helst om dere.
Men jeg glemmer ikke deg heller.
Ring om du trenger noe. Her er telefonnummeret mitt.
- Kanskje bruker jeg det. - Det håper jeg.
- Vær forsiktig. - Du også.
Inn med deg.
Husker du meg?
- Unnskyld, men hva foregår? - Slå deg ned.
Ok.
Unnskyld meg et øyeblikk.
Jeg får aldri takket deg nok.
Ingen årsak. Du ba meg jo om hjelp.
Men kan få være uforstyrret litt?
Ok. Det skal jeg fikse.
Takk.
Jeg venter utenfor.
- Jeg heter Jessica. - Jeg husker det.
Da de førte meg inn hit...
...hadde jeg nettopp begått min verste udåd noensinne.
Jeg tenkte at om jeg var et udyr, måtte vi alle være det.
Men så gjorde du noe så uselvisk...
Hvorfor gjorde du det ikke? Det ville vært mye enklere for deg.
Vampyrer velger å miste sjelen. Ikke at jeg er noen helgen...
- Men jeg valgte annerledes. - Hva ble straffen din?
Gode gud.
- Jeg beklager. - Det er ikke din feil.
James...
...det er noe jeg må si deg.
- Vi vil alle dø her inne. - Det hadde jeg vel egentlig forstått.
Jeg mener ikke etter hvert. Vi vil alle dø snart.
De har smittet Tru-Bloodet vårt med hepatitt V.
Så hva du enn gjør, ikke drikk det.
Har du ingen gode nyheter å komme med?
- Nei. - Pokker...
- Jeg føler meg som en idiot. - Hvorfor?
Jeg trodde aldri på det der med udødelighet.
Jeg forsto at jeg ville dø en dag, men ikke så snart.
- Det er så mye mer jeg skulle gjort. - Hva ville du gjort, om du kunne?
Jeg vet ikke. Antagelig finne faren min,-
- og si at jeg er stolt over å være sønnen hans.
Du, da?
Jeg vet ikke...
Det er vel så mye jeg skulle gjort...
Men akkurat nå, i dette øyeblikk,-
- vil jeg bare at du skal elske med meg.
Ironisk, hva? Jeg har aldri vært med en vampyr før.
Jeg har alltid lurt hvorfor alle gjorde et så stort nummer av det.
Ikke gjør dette fordi du er redd.
Jeg er ikke redd. Du utstråler godhet og redelighet.
Du er full av en menneskelighet jeg vil kjenne nå i mine siste dager.
Når jeg forlater verden, vil jeg føle meg som en del av den.
- Du kan være ute om dagen også? - Ja.
- Hvordan? - Jeg forklarer alt senere.
Tror du jeg ønsket å komme hit? Jeg hadde ikke noe annet valg.
Jeg gjør hva som helst. Du trenger bare si hva.
Vær så snill. Gi henne ditt blod.
- Tenk om det ikke fungerer. - Må jeg si det? Jeg tror deg.
Jeg tror på deg.
Jeg tror at du er guddommelig.
Rett etter at du dro herfra her forleden-
- havnet jeg i en slags tilstand.
Jeg fikk visjoner som siden har blitt virkelighet.
Jeg kan se fremtiden, Eric.
Men en av visjonene har ennå ikke blitt virkelighet.
Jeg så et hvitt, rundt rom.
Pam, Jessica, Tara og du selv møter solen i det rommet.
Derfor skal jeg hente Warlow. Vet du hvem det er?
Jeg bryr meg ikke om Warlow. Si meg hva jeg skal gjøre.
Han er både fe og vampyr. Hans blod lar meg gå i sollyset, ikke Liliths.
Men skal jeg forhindre katastrofen, må vi ta ham med oss.
- "Oss"? - Du var med i visjonen, Eric.
Du vil befinne deg i rommet når taket åpnes.
Blir du med meg, kan vi kanskje forhindre det.
Jeg lover å bli med deg tilbake. Om du hjelper Nora.
Bra.
Litt til.
Bra.
- Tilgi meg, men vi må forsøke. - Jeg vet det, min bror. Jeg vet det.
- Fungerer det? Kjenner du noe? - Nei, jeg tror ikke det.
Ikke? Ingenting i det hele tatt?
- Med Warlows blod går det kanskje. - Nei, Eric.
Om det som står i Liliths bok er sant,-
- beskytter Warlows blod mot sol, men det kan ikke kurere meg.
Jo, det vil det.
Gå, nå. Jeg ber deg.
Da går jeg.
- Er du klar? - Tunge medikamenter har gjort sitt.
Holly fortalte hvorfor dere kommer. Det passer ikke så bra nå.
Hvorfor gjemmer du tequilaen? Holly...
Vennen, hvordan er det med deg?
Hei. Det går bra. Jeg har det litt bedre nå.
Før var det som om noen...
...sto og skrapte ut hjernen min-
- og plukket ut hjertet mitt med en liten skalldyrsgaffel.
Men takket være dette føles det bare som om noen kveler meg.
Kanskje vi kan gjøre noe med det.
Jeg har en familieoppskrift på smertestillende. Bli med meg.
- Ingen prating. - God idé.
- Praten med barna gikk ikke så bra? - Tja, Arlene gjorde sitt beste.
Barna klarer seg ikke så verst. Portia tar hånd om dem så lenge.
For en sær dag.
- Jeg heter Sookie. Hvem er du? - Adylin, Andys datter.
- Hei, mor. - Guttene mine er her!
Kom hit.
Adylin Braelyn Charlaine Danika, Dette er Sookie.
- Wade og Rocky er Hollys sønner. - Hei.
Jeg er lei for det som skjedde med kusinen din. Og søstrene dine.
- Dæven døtte. - Gå opp med tante Portia.
Bli med nå, alle sammen. Skynd dere.
Mrs Bellefleur. Min dypeste medfølelse.
Jeg brydde meg om Terry, og var stolt over at han var av min ætt.
Jeg er virkelig drita!
Men dette er faen meg ekte.
- Ikke sant? Du går ute i dagslys. - Ja.
Det var som bare.
- Sheriff. - Vampyr-Bill.
Du har også min dypeste medfølelse.
Ja ha?
Min førstefødte døde ung. Det fins ingen større smerte.
Utenom om å miste tre.
En av dine døtre overlevde. Hun må være en stor trøst.
- Jeg elsker henne over alt på jord. - Det følte jeg for Jessica.
For en far er ingen plikt helligere enn å beskytte sine barn.
Sørge for at de får et langt og lykkelig liv. Eller hva?
Jeg ønsker deg og din datter det beste i fremtiden.
I like måte...
Hva er greia med at alle vampyrene har begynt å være ute på dagtid?
Vet ikke, men i dag er det Arlene og barna hennes som er viktigst.
- Får jeg prate med deg? - Men ikke nå mer.
Faen så flaks at jeg tok dobbel dose betablokkere.
Fikk du ikke alt du trengte av Warlow?
Men så tok du ham. Nå trenger jeg mer av blodet hans.
Du er rede til å ofre både meg og Warlow, virkelige folk,-
- for et avkom du så i en visjon?
Er Tara, Jessica, Pam og Eric hypotetiske? De er dine venner også.
- Er Pam en venn? - De sitter i en dødsleir nå.
- Hvordan vet du det? - Eric var der. Han klarte å flykte.
Ikke la sinnet mot meg forhindre deg i å beskytte dine kjære.
Svikter du dem, blir det mange dager som denne i nær fremtid.
Så om jeg nekter, mener du at jeg dreper vennene mine?
Jeg sier bare at vi begge vil ha blod på hendene.
Gi meg Warlow, og gjør det snart.
Takk og lov. Jeg begynte å få lyst til å bekjenne.
- Skal jeg hente inn Somchai? - Trengs ikke.
- Er du ikke sulten? - Ikke i dag.
Med tanke på blodrasjonene dine har jeg vondt for å tro deg.
Jaså?
At en som har studert Freud ikke skjønner begrepet "appetitt" bedre...
Det har faktisk vært hovedfokuset i forskningen min.
Bra. Sier jeg at jeg ikke er sulten fordi jeg er kåt, skjønner du det.
Ofte, når noen nektes seksuell tilfredsstillelse,-
- opplever de økt appetitt, ikke motsatt.
Hvem sa at jeg ikke var tilfredsstilt?
Du ville blitt overrasket over hva en kvinne kan få til på isolat.
Hvordan ville du bedømt seksuelle appetitt, sammenlignet med...
Høy. Som menneske var jeg hore. Det var ingen tilfeldighet.
Og hvordan kommer det til uttrykk i vampyrlivet ditt?
For det første knuller jeg mye.
Og i baren min, Fangtasia, kommer mennesker for å tilfredsstilles.
Dens suksess skyldes i stor grad min kunnskap om menneskelig begjær.
Begjæret etter å bli slukt,-
- eller omslynget av et varmt, sultent dyr.
Eller tilintetgjort, en saftig bit av gangen.
Men du får vel høre alskens avvikende piss her. Dette er neppe noe nytt?
Jeg...
Jeg er svært interessert-
- i nettopp din spesifikke kunnskap.
Vil du trenge inn i mitt hode?
Svært gjerne, ja.
Hvor dypt vil du gå?
Dypt.
Jeg slipper deg inn, men bare om du slipper meg inn i avdelingen.
Det kan nok ordnes.
Bra.
Hei, Stackhouse. Jeg har en hemmelighet.
- Ikke interessert. - Du kommer til å bli glad.
Guvernøren er død.
- Hva? - Du har ingen makt over meg mer.
Mine herrer!
Tony. Ikke gjør det.
- Hva i helvete! - Sett ham på kvinneavdeling 1.
- Jeg trodde vi var venner! - Hygg deg med tøytene dine!
- Unna, megger. - Mine damer.
Han er min.
Det er over.
Sam Merlotte og jenta er døde.
- Valpen, da? - Jeg ga henne til Martha.
De holder seg vekk, og vi slipper oppmerksomheten.
- Det blir dere sikkert glade for. - Ja.
Men jeg ville blitt mye gladere om du ikke løy oss rett opp i trynet.
- Hva? - Hent ut damene, Tiffany.
Se hva jeg fant! Lys levende.
Din jævla løgnhals!
Godric.
Hva slags krefter du enn besitter, kan du bruke dem nå?
Jeg ber deg gi henne en ny sjanse,-
- slik du før har gjort.
Det var du som ga meg det.
Det var du som så noe i meg. Du fant meg.
Husker du?
Klart jeg husker det.
Deres majestet.
De er blek. Blekere enn vanlig.
Pesten har ført til matmangel, som De vel kan tenke Dem.
Ja visst.
- Har du hørt om lady Gainesborough? - Jeg har hørt navnet,-
- i forbindelse med en gjensidig affeksjon dere imellom.
Ryktet stemmer.
Hun har fast vilje, og pleier derfor de stakkars syke jævlene i London.
- Så prisverdig. - Galskap! Hun har dødslengsel.
Jeg ville latt henne dø om jeg kunne unnvært henne på sovekammerset.
- Jeg forstår. - Det er jeg ikke så sikker på.
Hennes ulydighet gjør det helt uforlignelig å rulle seg i halmen.
Hun har stor verdi for Dem.
Så du skal omgående fjerne henne fra hennes skjendige omgivelser.
Når hun gjenvender, skal jeg se til at du blir svært så mett.
Deres majestet.
Er du gal? Ser du ikke at vi sitter i karantene?
Jeg søker lady Gainesborough.
Du kommer for sent. Hun har fått byller.
- Vis meg til henne. - Det må du ta på egen kappe.
Deres nåde. Jeg er Eric Northman, en venn av kongen.
Jeg vil føre deg til et roligere sted.
Jeg har ikke lenge igjen.
- Kongen insisterer. - Jeg vil ikke dø i hans nærvær.
- Deres hus i Surrey, da? - Det er han som eier det.
Nei.
Døden skal være min egen.
Han sa De var sta.
Men han har visst forvekslet stahet med mot.
Hvordan kan du være så modig?
Jeg er...immun.
Du har noe skjebnespunnet over deg.
La meg føre Dem til min far. Han kan kurere Dem.
Helt og fullt?
Jeg vil ikke leve som dette.
De vil få leve helt og fullt, og for evig.
Det er et løfte.
Så slutter vi som vi begynte.
Men nå fins det ingen Godric som kan kurere meg.
Bare du kan trøste meg.
- Hvem vil trøste meg i fremtiden? - Pamela og Willa.
- Du så det samme i dem som i meg. - Men ingen kan ta din plass.
La dem gå ved din side. De ønsker det.
- Slik jeg ønsket det. - Jeg lovet deg evig liv.
Min bror! Jeg ba blott om å få leve helt og fullt.
Det skjenket du meg.
Nei!
Ikke forlat meg!
Jeg ber deg, ikke forlat meg!